1864 JURNAL 1865
În teritoriul New Mexico, spre sfârşitul Războiului Civil...
un indian, Sierra Charriba, şi cei 47 de războinici apaşi ai săi...
au atacat, jefuit şi prădat o regiune de trei ori mai mare decât Texasul.
Pe 31 octombrie 1864...
o întreagă companie a regimentului 5 de cavalerie...
a pornit de la Fort Benlin pentru a-I distruge...
dar a fost atacată şi masacrată la ferma Rostes.
Îi suntem îndatoraţi lui Timothy Ryan, gornist în regimentul 5 de cavalerie...
singurul supravieţuitor al companiei, pentru acest jurnal...
singurul document existent legat de acea tragedie şi de campania ce a urmat.
Dă-mi drumul! Vreau la mama!
Călăreţule, sunt Sierra Charriba.
Pe cine mai trimiteţi împotriva mea?
MAIORUL DUNDEE
- Locotenente l - Domnule?
Du-te cu grupele 1, 2 şi 3 pe flancurile dealului.
- Da. - Dacă fac semn să veniţi, veniţi.
Dacă fac semn să atacaţx, atacaţx.
Dacă fac semn să fugiţi, veniţi după mine.
- Altfel, rămâneţi pe loc. - Am înţeles.
- Grupa 1, la dreapta. - D-Ie Potts.
A doua grupă, la stânga.
D-Ie maior l
Nu mai sunt la Gettysburg. Ai vreo sugestie?
Hai să aruncăm o privire.
La stânga. La dreapta.
1 noiembrie.
De dimineaţă, m-am întors cu trupele de schimb la locul masacrului.
Maiorul nu-şi făcea mari speranţe...
ca vreun civil sau vreun soldat să fi supravieţuit.
Dar Samuel Potts, iscoada maiorului...
îi cunoştea pe apaşi şi a spus că nu ar ucide băieţeii.
Îi iau prizonieri şi îi cresc drept războinici.
Era de părere că cei trei fraţi Rostes sunt încă în viaţă.
Dar nu-şi făcea speranţe pentru sora lor, Beth.
Avea dreptate.
Am privit-o şi m-am gândit cu ură la Riago...
iscoada noastră apaşă, care ne adusese aici.
Trupul lui n-a fost găsit...
şi mă voi întreba mereu dacă a scăpat masacrului sau a fost implicat în el.
Rămâneţi pe poziţii!
- Eşarfa era a locotenentului Brannin. - Asta e pentru dv.
Sper că era mort când i-au făcut asta.
Dacă era mort, nu se mai oboseau.
- Dă-I jos, sergent. - Brannin a fost soldat, Amos.
Sunt şi riscuri, nu doar fete frumoase şi pensia.
Ce şanse am să recuperez copiii?
Una la o mie...
dacă aţi avea la dispoziţie o divizie timp de un an de zile.
Nu sunt cine ştie ce şanse, nu?
Am nevoie de cinci zile ca să fac rost de oameni, cai şi muniţie.
În a cincea zi vreau să te întorci la Fort Benlin, să-mi spui unde e Charriba.
O să recuperez copiii şi o să-I prind.
- Sam. - Da?
Vezi să nu mori. Nu mi-ar conveni.
Ryan ţ
Cum mulţi soldaţi erau plecaţi...
cinci prizonieri confederaţi au evadat de la Fort Benlin.
I-am prins pe drumul de întoarcere.
Bună seara, Ben l
Bună seara, Amos!
Mai bine fugeai înainte să preiau comanda.
Comanda detaşamentului de îngropare?
- Să mergem, locotenente. - La drum!
La dreapta l Câte doi, la dreapta l
Ţi-am adus băieţii rătăcitori, căpitane.
Spune-mi cum au scăpat.
Au lăsat laţi doi paznici şi au sărit peste zid.
Aş vrea să subliniez că în acel moment...
131 de soldaţi ai unităţii erau la jumătate de zi distanţă...
săpând morminte sau putrezind în soare, aşteptând să fie îngropaţi.
Toţi prizonierii care se pot deplasa să fie pe terenul de instrucţie în 10 minute.
Inclusiv cei aflaţi în lanţuri.
Gornist, sună adunarea l
Dau o petrecere pentru noi, căpitane.
Aşa se pare.
Hoţi, renegaţi, dezertori...
domnilor sudişti, caut voluntari.
Vreau voluntari care să lupte cu apaşul Sierra Charriba.
Vreau cavalerişti, oameni care ştiu să călărească şi să tragă.
Nu vă promit nimic în schimb.
Doar dureri, raţii mici şi poate un glonţ în burtă.
Şi aerul libertăţii, o porţie bună de tutun şi solda.
Bunăvoinţa mea.
Mă voi strădui să fiţi graţiaţi şi eliberaţi la întoarcere.
Nu ştiu cât înseamnă asta pentru voi.
Dar ştiu că cine mi se alătură şi apoi încearcă să dezerteze...
va fi împuşcat fără întârziere.
Dintre voi, o să aleg un om cu experienţă de comandant...
ce va primi gradul de locotenent.
Căpitane Tyreen...
ideea de a lupta din nou sub drapelul patriei...
e mai atrăgătoare decât târâtul lanţurilor prin puşcărie?
Nu e patria mea, maior Dundee.
Blestem steagul ăsta şi pe tine...
şi mai bine mă las spânzurat, decât să lupt.
Caporalul Veitch tocmai a murit.
Şi chiar vei fi spânzurat!
Tu şi cei patru prieteni ai tăi.
O să fiţi acuzaţi de crimă.
Paznicul pe care I-aţi bătut tocmai a murit.
Aţi fost găsiţi vinovaţi de acuzaţiile aduse.
Tribunalul decide că pe 6 noiembrie...
la ora 6.00, veţi fi spânzuraţi de gât, până veţi muri.
Luaţi-i pe prizonieri, cu excepţia lui Benjamin Tyreen.
La dreapta, înainte marş!
Şedinţa s-a încheiat.
La loc!
Cinci ani.
Încă mai consideri că eu sunt vinovat, nu tu?
Ben, nu te-ai îmblânzit deloc.
Când o să-ţi dai seama că ai necazuri doar din cauza ta?
Cine m-a degradat?
Am fost cinci oameni care am votat.
Doi oameni au votat ca eu să fiu achitat.
Dar nu şi tu, propriul meu căpitan.
Nu prietenul meu.
Nu mă interesa conştiinţa tribunalului.
Dar ce te interesa, Amos?
- Omul pe care I-am ucis era yankeu? - Era un camarad.
A fost un duel onorabil.
Eşti născut în Sud, ştiai ce înseamnă asta.
Dacă mă omora, pentru că a avut ocazia...
- I-ai fi condamnat? - Da.
Minţi u
Ai votat pentru a le face pe plac generalilor de la Washington.
Ai votat pentru avansarea lui Amos Charles Dundee.
Ţi-ai trădat ţara, Ben. Tot eu sunt de vină şi pentru asta?
Sergent!
Da, domnule.
Ar fi trebuit să-mi dau seama că n-are rost să vorbesc cu tine.
O să mai încerci.
Maiorul a cerut hoţi, renegaţi şi dezertori...
şi asta a primit. După patru ore, a ales doar trei.
Ryan, ce cauţi aici?
Mă ofer voluntar. Merit să merg.
O să aveţi nevoie de un gornist.
- Treci acolo. - Am înţeles.
Benjamin Priam, domnule.
Cu ce te ocupi?
Ce ai zis?
- Vorbeşte, nu te aud. - Sunt hoţ de cai!
Eşti un hoţ de cai priceput?
Sunt cel mai bun.
Semnează sau fă un semn.
Am nevoie de cai şi de catâri, d-Ie Priam.
Uite banii de cheltuială...
şi ordinul de drum.
- Ai nevoie de escortă? - Nu, d-Ie.
O să se întoarcă.
Da, domnule.
- Caporal l - Da, d-Ie.
- Cheamă-I pe It. Andreen. - E la datorie.
- Lt. Fredericks. - La spital.
- Lewison. - E de gardă.
- Sg. Cable? - În patrulă.
- Atunci, It. Graham. - Am înţeles.
- Cinci ore, cinci oameni. - Vă trebuie un regiment.
Charriba nu poate fi învins de o companie de soldaţi de garnizoană.
Ar trebui să ştiţi asta.
Ce vrei să spui, Frank?
Vorbeşte clar!
Nu încerc să spun că masacrul a fost vina dv.
Dar ar trebui să recunoaşteţi că transferul dv. în acest post...
a fost o măsură disciplinară.
Dacă vreţi să purtaţi propriul război, ca la Gettysburg, o să vă pedepsească.
Nu şi dacă mă întorc cu Charriba şi cu copiii.
V-aţi gândit vreodată...
că apaşul se va retrage în Mexic pe timpul iernii?
În Mexic se află în prezent 30.000 de soldaţi francezi.
Da, m-am gândit la asta.
Frank, sunt soldat profesionist, nu paznic de închisoare.
Treaba asta trebuie făcută şi o s-o fac...
acum!
Vă interesează apaşul sau avansarea?
Indiferent ce motive am, Frank...
roagă-te lui Dumnezeu să nu te iau cu mine.
Bănuiesc că vreţi să luaţi toţi soldaţii din garnizoană.
O să iau doar 10 voluntari dintre ofiţeri.
Grosul trupelor va fi alcătuit din prizonieri.
Ar fi bine să nu acceptaţi prizonieri confederaţi...
chiar dacă se oferă.
În absenţa mea, tu vei fi comandantul garnizoanei.
Îţi transfer toate îndatoririle ce vin cu această funcţie.
După cum vezi...
am ataşat ordinelor o declaraţie semnată...
prin care îmi asum răspunderea totală...
pentru aceste acţiuni.
E suficient?
Nu, domnule.
E răspunderea mea să-I anunţ pe generalul Carlton...
de această acţiune iresponsabilă şi periculoasă.
- Fă tot ce poţi mai rău. - Ai putea fi executat, Amos.
Călăii trebuie să mai aştepte.
Asta e tot, căpitane.
Caporal Tinney!
Domnule?
Unde naiba e It. Graham?
Continuă l
- DI. maior vă aşteaptă, domnule. - Mulţumesc, Caporal.
- Domnule! - Lt. Graham.
- Nu sunt cine ştie ce, nu? - Nu par a fi.
Un trabuc?
Da, mulţumesc.
- Cafea? - Da, domnule, mulţumesc.
De ce te-au trimis la cavalerie, locotenente?
- Poftim? - De ce te-au repartizat la cavalerie?
Eşti de la aprovizionare, nu?
Nu, domnule. De la artilerie.
- Artilerie? - Da.
Cum spunea Napoleon: "Doar fulgerele sunt mai bune decât tunurile."
- Napoleon? - Da, domnule.
Mă mulţumesc cu tine, locotenente.
Am nevoie de carabine şi de muniţie.
Am trecut totul în inventar: numărul de gloanţe, tipuri de muniţie.
Fă-mi rost de ele.
Repede.
Am înţeles.
Locotenente l
- Domnule? - Unde te duci?
Am întrebat: "Unde te duci?"
Să fac rost...
de arme?
Cum şi de unde le iei?
Am înţeles că un tren trimis de Aprovizionare...
din Denver, aflat în drum spre coloana 2 California...
ce se găseşte acum în Santa Fe...
va opri mâine dimineaţă, la trecătoarea Sand River...
La 50 km distanţă.
Dacă ai ocazia, poţi lua grupa C.
Vezi dacă-i puteţi ajuta.
Am înţeles.
4 noiembrie.
Lt. Graham n-avea ordine oficiale, dar asta nu I-a oprit.
A fost foarte convingător, asistat de sg. Gomez şi de grupa C.
A luat ce-i trebuia maiorului.
Ne-am întors cu 48 de carabine Henry noi, 5.000 de gloanţe...
şi un tun mic, cu care să se joace locotenentul.
Văd că te-ai întors la artilerie.
Da, domnule.
Peste 100 de prizonieri civili s-au oferit voluntari. ..
Şi maiorul a ales şase dintre ei, iar calităţile lor erau cel mult îndoielnice.
În timp ce aşteptam caii, prizonierii rebeli de care aveam nevoie...
priveau cum se construieşte eşafodul.
Eşafodul pe care maiorul avea să-i spânzure pe sg. Chillum, pe fraţii Hadley...
pe Jimmy Lee şi pe Căpitanul lor.
D-Ie căpitan!
- Credeţi că e o cacealma? - Sunt sigur.
Are nevoie de noi mai mult decât noi de el.
Ăsta nu e ring de dans şi-I construiesc pentru noi.
Vrem să ştiţi că, orice hotărâre aţi lua...
noi suntem alături de dv.
Fără voluntarii confederaţi, maiorul a fost obligat să accepte cowboy...
vagabonzi şi beţivi.
Voiaţi voluntari care să se bată cu indienii, să umble pe catâri şi să bea.
Aveţi unul.
Ce mă fac cu tine?
E cel mai mare beţiv, dar şi cel mai bun cărăuş din teritoriu.
- Cum te cheamă? - Wiley.
Wiley, semnează.
- Whisky? - Cât poţi să bei.
Dar trebuie să-I meriţi.
Sergent, aruncă-I într-o celulă şi trezeşte-I.
- Hai, Wiley! - N-am mai văzut aşa ceva.
- Câţi sunt până acum, Ryan? - 12, domnule.
- Numele? - Dalhstrom.
Cine e mânat de o cauză dreaptă trebuie să asculte de Domnul.
Cu tot respectul, Dumnezeu n-are nici o legătură cu asta.
Intenţionez să-i nimicesc pe mişei, nu să-i salvez pe păgâni.
Acum 17 ani, i-am căsătorit pe John şi Mary Rostes.
Cine îmi distruge turma va fi distrus de mine.
Părinte.
5 noiembrie.
Prizonierii sudişti sunt furioşi şi agitaţi, aşteptând ziua de mâine...
ziua în care Căpitanul rebel şi tovarăşii lui vor fi spânzuraţi.
Ne temem de consecinţe.
Maiorul are nevoie de căpitan şi de oamenii săi...
dar e foarte încăpăţânat.
Cred că-i va spânzura, dacă nu se oferă voluntari.
Mă ofer voluntar, domnule. Eu şi cei şase negri ai mei.
N-am cerut voluntari dintre soldaţi.
- Ne oferim noi. - De ce?
Ca să luptăm.
De aproape doi ani, stăm de pază şi curăţăm grajduri.
Mâine dimineaţă, spune-i ofiţerului de gardă să vă trimită la mine.
Pe tine şi pe negrii tăi.
Mulţumesc.
Căpitanul Ben Tyreen a întrebat de dv.
E de acord să discute.
Da?
Da, domnule.
Şi spune că el şi oamenii lui se oferă voluntari...
dacă se dublează raţiile prizonierilor şi dacă gen. Carlton garantează...
că toţi soldaţii sudişti care vor lupta cu dv...
vor fi automat graţiaţi.
Dacă-mi daţi voie să sugerez...
Paznic!
- Deschide. - Da, d-Ie.
D-Ie maior, am înţeles...
Mi-ai ucis un soldat şi acum ai tupeul să pui condiţii?
Eşti un trădător, Ben l
Erai rebel înainte să vezi Sudul.
Acum, eşti şi criminal.
Mâine dimineaţă, o să te spânzur şi termin cu tine.
Temnicerule!
Sergent!
Câţi oameni îţi trebuie?
20. Oameni buni.
Doar până când apaşul va fi prins sau ucis.
De acord.
Atunci, ai cuvântul meu. Vom lupta.
Dar, după aceea, ne ducem acasă.
Dacă nu-ţi convine...
spânzură-ne şi termină povestea.
S-ar putea să te spânzur lângă indian, Ben.
O să-ţi fie greu, Amos.
Omul acesta va avea gradul de locotenent sub comanda mea şi a It. Graham.
Luptaţi?
Până când apaşul va fi prins sau ucis.
Atenţie l
Lt. Graham, lasă clopotul în pace l
Priam, sunt nişte câini cu nasul mare, cu spatele rupt, şchiopi...
plini de bube şi rupţi de oboseală. Şi te mai numeşti hoţ de cai?
Samuel Potts!
Indienii pe care i-ai adus par cam timizi, Samuel.
- Nu ştiu dacă sunt bineveniţi. - Vino încoace l Fac cinste.
Ryan ţ
Azi, dl. Potts s-a întors. L-a adus cu el pe Riago.
Dacă It. Brannin ar mai fi trăit, I-ar fi spânzurat pe apaş...
şi eu I-aş fi ajutat.
Dar unde în Mexic?
Copiii?
Sunt slabi, dar o duc mai bine decât v-aţi aştepta.
Îşi fac singuri săgeţi.
Ai venit cu Riago, nu?
Toţi arată la fel pentru tine, Amos?
Te-am întrebat ceva, Sam.
E Riago.
Unde I-ai găsit?
EI m-a găsit pe mine.
A spus că, după masacru, s-a ascuns, a mers pe urmele lor...
gândindu-se că până la urmă trebuie să apar.
Eu îl cred, Amos.
Celălalt cine e?
EI are o problemă personală de rezolvat.
Se pare că Charriba nu I-a luat în ultimul raid.
Nu avea încredere în el.
Acum, e hotărât să-I ucidă pe bătrân.
Vrei să cred că apaşii ăştia ar lupta împotriva propriilor familii?
Că şi-ar urmări propriul trib?
De ce nu? Se pare că toată lumea o face.
Lt. Branmn n-avea încredere “m Rage. Nu, Ryan '?
Aşa e, d-Ie.
Sunt de aceeaşi părere, Sam.
Puteţi fi de acord cu It. Brannin.
Dar atunci n-aveţi nevoie de mine.
Sam Potts.
Se pare că hainele unioniste nu ne prea vin.
Văd.
În ultima zi i-am cunoscut mai bine pe camarazii noştri.
Am învăţat să manevrăm animalele de povară cu o mână sigură.
Şi am aflat ce fel de oameni sunt ofiţerii noştri.
Alinierea!
Infanterişti, alinierea câte doi la dreapta mea!
Cavaleria, alinierea la 20 de paşi în faţa mea!
O coloană de câte doi la dreapta mea! Alinierea aici.
Luaţi catârul de acolo!
Aşezaţi-i lângă artilerie, la 20 de paşi în faţa mea.
Coloane de câte doi la dreapta mea l
Alinierea!
Dacă mai spun o dată, vă paşte Curtea Marţială!
De ce nu-ţi găseşti un cal, It. Graham?
Nu te descurci prea bine pe jos.
Încălecarea l
7 noiembrie, toţi voluntarii sunt pregătiţi.
Civili, infractori, sudişti şi negri.
Domnilor, i-am dat d-Iui maior cuvântul...
şi îl vom sluji cât timp spun eu.
Până atunci...
el e comandantul vostru şi vă veţi purta ca atare.
Dacă nu-I respectaţi pe el, măjigniţi pe mine.
Sigur, unchiule Ben, la momentul potrivit...
îl punem cu botul pe labe pe yankeul ăsta îngâmfat.
Nu sunt unchiul tău, ţãrănoi prost!
Dacă mai scoţi o vorbă, o să închei campania în lanţuri.
Atenţie l
Succes, Frank l Salutări generalului.
Sper să te întâlneşti cu el într-o săptămână, Amos.
Dacă nu, succes l
Am trei ordine:
Dacă fac semn să veniţi, veniţi. Dacă fac semn să atacaţi, atacaţi.
Dacă vă fac semn să fugiţi, urmaţi-mă şi fugiţi cât puteţi de repede.
La drum, locotenente l
- Câte doi, la dreapta l - Câte doi, la dreapta l
- La stânga! - La stânga!
- Cântă o melodie, fiule. - Da, să trăiţi.
18 noiembrie. Suntem în Texas, ne apropiem de Mexic.
Maiorul nu vrea să fie surprins...
de patrulele confederate de la Fort Davis.
- În seara asta, nu facem focul, sergent. - Am înţeles.
Soldat Hadley, nu faci parte dintre artileriştii mei.
Iarăşi cafea rece.
Sunt 80 km până la graniţă şi 140 până la Fort Davis.
Oare o să reuşim?
Ce anume, sg. Chillum?
Să ne întoarcem de unde am plecat.
O să reuşim. E doar o chestiune de timp.
Se crăpa de ziuă şi pornisem spre Rio Grande, când s-a întors Riago.
Tot n-am încredere în el.
- Câte doi la dreapta! - D-Ie maior.
S-a apropiat suficient de mult cât să simtă duhoarea multor albi.
Pariez că ne aşteaptă la râu, Amos.
- Să fim precauţi l - Să vedem de ce sunt în stare.
Băiete l
Galopaţi cât puteţi de repede. Să afle rebelii că vine armata yankeilor.
Staţi l
D-Ie Potts. Sg. Gomez. Primii 12 oameni să traverseze râul.
- La dreapta! - Lt. Graham, porneşte!
O coloană de câte doi.
Cavaleria confederată, locotenente.
N-avem mult timp.
Cuvântul tău are aceeaşi valoare ca şi cauza ta.
- Atunci, de ce nu-i redai libertatea? - Ben, tu mi I-ai dat, tu îl încalci.
Să fii blestemat!
- Ce vreţi de la noi? - Am tot ce vreau, sergent.
Am cuvântul lui.
- Sg. Chillum! - Da.
- Porniţi! - Încotro, d-Ie căpitan?
Spre Mexic, idiotule!
19 noiembrie. Suntem în Mexic...
şi evenimentele de azi i-au lămurit pe toţi...
că maiorul nu se războieşte cu sudiştii, ci cu apaşii.
- Fandare! - Foarte bine, Aesop.
Mulţumesc, domnule.
Dar, cum spunea Napoleon, doar fulgerul e mai bun decât un tun.
- Noapte bună! - Noapte bună, domnule l
La picior, arm'!
Mulţumesc, Priam.
Cioară, cu tine vorbesc!
Nu ştii să te mai porţi.
Vino şi scoate-mi cizmele!
Lt. Graham.
Verifică avanposturile.
Ai auzit, cioară?
Acum!
Lasă-mă pe mine, fiule.
Dă-mi drumul la picior!
Predicatorule, ai făcut mare scandal cu slujba ta.
Nu-ţi uita cizmele, băiete!
- Tu ai început, acum termină. - Nu, terminăm împreună.
Predicatorule, o să stăm la coadă pentru tine.
- O să tai o bucată din tine mai întâi. - Gunoi sudist, stai jos l
Cu mine vorbeai, sergent?
Poate nu ştii, dar eşti pe cale s-o încurci.
Tu şi restul nordiştilor.
Soldat!
D-Ie Aesop, vrem să vă felicităm...
pentru traversarea râului de după-amiază.
Mulţumesc, domnule.
Acest gest a fost necesar. Imi pare rău dacă a fost dureros.
DI. Aesop e un bun soldat. N-o să se mai repete.
Dar important e ce s-a întâmplat, Ben.
Dacă ar fi atât de simplu, Amos.
Avem grijă de noi şi singuri.
Atunci aţi aşteptat prea mult ca s-o faceţi.
Voi toţi, cei care aţi luptat în război.
Ilvoñ toţñll f?
N-o să-ţi mulţumesc pentru că te-ai ţinut de cuvânt azi, la râu.
Erai obligat s-o faci.
Dar n-a fost uşor şi te respect pentru asta.
N-am nevoie de respectul unuia care-şi pune oamenii să lupte cu propriii fraţi.
Am adunat soldaţi care să lupte pentru patrie.
- Tu ai trădat-o. - Ce patrie am ca s-o trădez?
Lupt pentru singura patrie care mi-a rămas şi ucid într-un război fără speranţă.
Dar nu şi oameni care-mi erau vecini şi prieteni.
Prieteni.
Cel mai bun prieten al tău a fost cel care te-a adus la West Point.
A fost ucis iarna trecută, la Chickamauga.
- Ştiai asta? - Da, Amos.
Eşti un cavalerist ratat, un fermier irlandez cu pălăria turtită...
care luptă pentru o vilă cu coloane albe...
cum n-ai avut şi nici n-o să ai.
Tu cum anume te vezi, maior Dundee?
Te-ai gândit vreodată de ce te-au făcut temnicer, nu soldat?
22 decembrie 1864. Suntem de cinci săptămâni în Mexic...
şi am pierdut urma apaşilor.
Până şi cercetaşul, Samuel Potts, recunoaşte asta, iar eu mă bucur.
Vreau să răzbun masacrul, dar mi-I amintesc prea bine şi mă tem.
Cum să prindem vântul sau să distrugem un duşman invizibil?
E Ajunul Crăciunului, anul 1864...
şi în tabără s-a aşternut un sentiment de pace şi linişte.
DI. Potts şi Riago, apaşul...
pornesc o partidă amicală de lupte.
E în joc ceasul de aur al d-Iui Potts...
şi puşca apaşului, cu patul ţintuit cu argint.
E o luptă prietenească.
Hai, indianule, ridică-te!
Uite-I, dă-I gata!
- Asta I-a terminat. - Ridică-te l
Cred că o să te bată, Samuel. Ştii de ce?
Pentru că artileriştii pariază pe tine.
Ştii că It. Graham a pariat 5$ pe tine?
Artileriştii şi un locotenent.
Ai auzit să câştige vreun artilerist un pariu, o fată...
sau un război când era cavaleria prin preajmă?
- Cine a pariat împotriva mea? - Eu.
- E unul singur. Vrea să vă vorbească. - Să vină încoace!
Spune că e un apaş bun, liniştit...
şi nu vrea să tragă nimeni în el.
- E un chiricahua? - Cu siguranţă.
De ce umblă un bătrân ca el cu Charriba?
De ce n-ar face-o? E pământul lor.
Ar vrea nişte mâncare moale, pentru că nu mai are dinţi.
De ce a renunţat?
Charriba I-a alungat.
Cică e prea bătrân ca să mai lupte.
Întreabă-I de ce I-aş crede.
Deci?
Spune că tabăra lui Charriba e dincolo de râu.
O să ne ducă la ei. Acum dorm.
Şi vrea să-I cred?
Să ne conducă spre o ambuscadă?
Spune că e sincer...
şi că are şi dovezi.
Ce fel de dovezi, d-Ie Potts?
Copiii.
A adus copiii.
Foarte bine.
Cântaţi!
Masa e gata l
Poftim, micuţule!
Treci încoace, să mănânci!
- Pot să mai iau o porţie? - Vino aici.
- Noi nu primim? - Ai grijă, să nu dai pe jos.
Nu te uita la mine de parcă sălbaticii i-ar fi hrănit bine.
- Ai văzut vreodată un apaş gras? - Eu nu.
E bună!
Acum, că ai obţinut ce voiai, te întorci?
Se pare că bătrânul spune adevărul.
Potts e pe jumătate convins.
Eu sunt convins mai mult de jumătate.
Te-ai gândit vreodată că Charriba ne-a dat ce voiam...
pentru că vrea să-i ia înapoi mai târziu?
M-am gândit.
Vreau ca doi oameni buni să-I ajute pe sg. Gomez să ducă băieţii acasă.
Tot o să fim mai numeroşi, Amos.
Aşa e, Ben. Fă ce ţi-am spus.
Am înţeles.
Dar numai până când apaşul va fi prins sau ucis.
Sg. Gomez a pornit spre casă cu cei trei fraţi Rostes...
în timp ce noi îl urmam pe bătrânul apaş către Sierra Charriba.
Locotenente, traversează cu 12 puşcaşi.
Primii 12 oameni, veniţi cu mine!
- Sg. Chillum, condu-i! - Am înţeles.
Să ajungă pe celălalt mal al râului.
Înapoi la râu!
- Regruparea pe celălalt mal! - Hadley, du-i de aici!
Mergi mai departe, It. Graham, nu mai avem în cine trage.
Crăciun fericit!
Făcea o păpuşă pentru fetiţa lui. Riago l
De unde ştiau?
Sunt apaşi.
Şi el ce naiba e?
Sunt un apaş îmblânzit.
Un câine de tabără.
Un indian creştin.
Charriba e apaş.
Sam, ia câinele de tabără şi găseşte-I pe Charriba.
Pentru asta ne plăteşti, Amos.
- Wiley, eşti rănit? - Nu, domnule.
Unul dintre catâri m-a lovit.
14 oameni ucişi şi 13 răniţi, domnule.
Patru sunt în stare gravă.
Am pierdut 70% din provizii şi 20% din muniţie...
iar 60% dintre animale au murit sau au fost furate.
- Să ajungă în iadul confederat l - Ce?
- Scuze. - E în regulă, doctore.
Va trăi veşnic şi va avea 100 de copii.
Dacă timpul şi luptele vor arăta că e o problemă...
că ai fost împuşcat acolo, ar fi bine să porţi o bucată de fier în pantaloni.
Spune-i să se potolească sau îl împuşc între ochi.
Ai patrulat prin zonă cu gen. Grant în '47, nu?
Da. Tequila era excelentă.
Când ajungem într-un loc unde să ne adăpostim şi să găsim provizii?
Peste o săptămână, poate mai puţin.
E un sat frumos şi prietenos.
Dacă vrei să ne refacem proviziile...
ştiu o garnizoană bine dotată pe care ţi-o recomand.
Dar probabil că o să ai de-a face cu lăncierii francezi.
Plănuiesc să evit asta.
Nu-i putem urmări pe apaşi.
Nu-I las pe indian să-mi scape.
- Băiete! - Domnule!
Anunţă oamenii că plecăm dimineaţă.
Adu-mi o sticlă de alcool medicinal.
Nu mai e tărie decât pe fundul râului.
Încearcă să nu te mişti, locotenente.
Pregătiţi-vă, plecăm dimineaţă.
Am lăsat multe pe fundul râului.
Te rugăm, Doamne, să-i iei la Tine pe aceşti soldaţi căzuţi în slujba Ta.
Amin!
Am luat bătaie.
Nu schimbi nimic dacă îngropi morţii.
9 ianuarie 1865.
Sg. Gomez şi soldaţii s-au întors azi.
Fraţii Rostes sunt în siguranţă.
Ne-am bucurat, dar pentru puţin timp.
Nu mai fuge.
Aşteaptă.
Să mergem l Încălecarea l
10 ianuarie.
Astă-noapte au mai murit doi.
Mi-e teamă că toţi răniţii vor pieri, dacă nu ne odihnim.
Oare se va întoarce vreunul dintre noi?
Războiul cu rebelii şi Fort Benlin par foarte departe.
Satul e ocupat.
În baracă sunt cam 10, 15 oameni.
Soldaţi, cred. Nu ştiu sigur.
Garnizoana e la şase ore de mers...
şi sunt cam 300 de lăncieri şi legionari, poate mai puţin.
Atacăm satul în zori.
Descălecarea! Pregătiţi-vă să Iuptaţi pe jos.
- Trimiteţi caii în spate. - Aduceţi caii!
- Distanţă minimă. - Timpul de declanşare zero.
Descărcaţi!
Încărcat, armat şi pregătit de foc.
- Fiţi pregătiţi. - Suntem pregătiţi.
Cântă-mi ceva l
Arborăm steagul, domnule?
Nu, locotenente.
Sam, fii scurt şi la obiect.
Ieşiţi de acolo!
Cartierul general regional
Salutări din partea maiorului Dundee, trupele neregulate de cavalerie americane.
Aveţi cinci minute să predaţi armele şi proviziile...
- sau atacăm. - N-ar îndrăzni.
E un act de agresiune împotriva unei forţe aliate...
- o încălcare a legilor internaţionale. - Băieţică...
maiorul nu e avocat.
Mai aveţi patru minute.
Sergent, vreau să vorbesc cu primarul.
- Parcă nu se mai termină. - Ce-ai spus?
Am fost atacaţi de apaşi, de bandiţi...
de hoţii din Texas, apoi eliberaţi de francezi...
şi acum vine cavaleria americană.
Din păcate, aţi venit prea târziu. N-avem ce să vă mai dăm.
Nu mai avem mâncare, arme sau femei.
Asta vreţi, nu?
De asta aţi venit fără să arboraţi drapelul ţării.
Vorbeşti în numele lor? Nu eşti mexicancă, nu?
Soţul meu era doctorul satului.
Dar era şi doctorul juariştilor.
A murit acolo, unde au pierit şi ei.
Am plătit destul ca să trăiesc aici.
Îmi pare rău, doamnă, dar am bătut cale lungă.
Am nevoie de cai odihniţi şi de mâncare. Oamenii sunt flămânzi.
Nu sunt mai flămânzi decât sătenii.
Sunt dispuşi să împartă tot ce au cu dv...
mai ales foamea.
Vreţi să vedeţi copiii din dispensar...
care sunt bolnavi de foame?
- Lt. Graham, foc! - Domnule!
Sg. Gomez, omoară doi catâri şi împarte carnea...
şi ce mai găseşti în baracă sătenilor...
- şi acestei doamne. - Teresa Maria Santiago.
- Doamnă. Ryan! - Da, domnule.
Locotenente l
Cu o femeie atât de frumoasă, satul e incredibil de bogat.
Lt. Tyreen!
Dumnezeu s-o păzească pe regină.
Am intrat în sat să luăm mâncare şi cai...
dar am renunţat la ce aveam noi şi toată lumea a fost mulţumită.
TRĂIASCĂ DUNDEE
Rănile ne-au fost îngrijite de o doamnă germană...
care vorbea engleză şi era drăguţă, chiar dacă ceva mai bătrână.
- Ţine-o acolo. - Mulţumesc, doamnă.
Mai era şi o mexicancă, bunătatea întruchipată, blândă şi tânără.
Nu-ţi face griji, nu e lângă inimă.
Prada aparţine învingătorilor.
Ben, arăţi ca un adevărat gentleman.
După război, Amos...
bărbaţii Tyreen din County Clair au devenit domnii din Virginia.
Încă nu s-a terminat.
Până la miezul nopţii vreau ca toţi soldaţii să fie rupţi de beţi.
Atunci, prizonierii vor evada.
Dar noi vom descoperi asta abia în zori.
Mâine seară, după ce ne-au urmărit toată ziua...
francezii vor face tabără, pregătindu-se să atace gloata noastră dezorganizată.
Dar înainte să apuce să acţioneze, Ie furăm tot ce au şi pornim la drum.
Ori eşti...
un geniu militar pursânge...
ori eşti cel mai mare prost din nordul Mexicului.
Fără îndoială.
N-ai temperament de eliberator, Amos.
Nu?
Domnilor, e momentul să veniţi la petrecere.
Nu vă face bine să staţi singuri.
Opt. Tyreen. Se bărkixereşte '?
- Contează? - Pentru mine n-a contat.
Ea nu e aici.
Păcat!
Femeia asta avea ceva special.
Aşa e.
Mă făcea să mă gândesc la...
satin.
- Satin moale, alb. - D-Ie maior!
Scuzaţi-mă!
Un vals.
Aş fi încântată, domnule.
- Lt. Graham. - Domnule!
- De ce nu eşti de gardă? - Am fost înlocuit.
Continuă l
Cred că avem nevoie de mai multe gărzi la baracă...
altfel prizonierii francezi o să evadeze.
Mulţumesc pentru părerea ta, locotenente.
Acum, sper să-ţi vezi de treabă.
Nu, domnule. Vă iau partenera.
- Ce? - Vă iau partenera.
Lt. Graham, ai băut?
- Domnişoară. - Mulţumesc, locotenente.
Un dans mexican, poate?
Am vrut să-mi iau rămas-bun şi să-ţi mulţumesc.
A fost plăcut să sărbătorim că suntem în viaţă.
- O să rămâi aici? - Nu ştiu.
L-am cunoscut pe soţul meu când studia medicina la Viena.
Familia mea a dezaprobat vehement relaţia.
Atât de vehement, că nu mai ţin legătura cu ei.
Şi e nevoie de mine aici.
În afară de Linda, nu mai e alt medic pe o rază de 160 km.
Îi spuneţi locotenentului Tyreen la revedere din partea mea?
Cu cea mai mare plăcere.
Mi-a plăcut cum m-a invitat la dans.
Parcă eram la bal, în Viena.
- A fost drăguţ. - Locotenentul are stil.
Cred că e un bărbat cu clasă.
E corupt. Dar o să-I salvez.
Mulţumesc pentru bunătate.
Nu simt decât bunătate.
Data viitoare, voi fi mai stilat.
Hadley, Wiley l Aduceţi catârii încoace.
Încălecaţi! Alinierea!
Ryan lipseşte. Graham s-a dus să-I caute.
- Şi pe Graham cine îl caută? - Gomez.
Sg. Gomez, fii blând cu gornistul.
E bolnav.
Nu te grăbi, soldat Ryan.
Suntem încântaţi că ai ales să ni te alături.
Dacă ne anunţai, îi spuneam sergentului Gomez...
să-ţi aducă micul dejun la pat.
Ryan, încalecă!
Toţi sunt prezenţi şi...
Toţi sunt prezenţi, domnule.
Asta văd şi eu, It. Graham. E clar.
Poţi să porneşti cu ei la drum?
Câte doi, la dreapta l
Aseară, maiorul i-a lăsat pe francezi să evadeze.
Spera să se ducă la garnizoană şi să vină cu întăriri.
Aşa a şi fost.
După-amiază, i-a trimis pe lt. Graham şi câţiva soldaţi ca momeală.
Noi, ceilalţi, aşteptam.
Jefferson, cu eşarfa aia decorezi tunul, nu pe tine.
- Am înţeles. - Wiley, leagă animalele.
Sg. Chillum, gărzile sunt la post?
Da. Nu că asta ne-ar ajuta cu ceva.
Dacă lăncierii au un tun mobil...
pot să se apropie, trag un foc şi ne termină...
cu suliţele alea de trei metri.
Nu, o să facă popas.
Iertaţi-mă că vă întreb, dar cine spune asta?
Eu.
Nu arată frumos?
Băieţii mei pot să-i învingă, cel puţin pe infanterişti...
şi cu o mână la spate.
Ce zici, Aesop?
Sunt mieluşei, O.W. N-au fost niciodată în sud.
Se apropie.
Până la lăsarea întunericului o să fie la cel mult 8 km de Graham.
Şi dacă nu se opresc?
Dacă nu fac tabără? Dacă înaintează şi-I nimicesc pe locotenent?
Puternic e braţul Domnului.
15 ianuarie. Francezii au avut nevoie de trei zile ca să descopere...
că nu urmăreau decât un cercetaş cu o mână şi un apaş renegat.
DI. Potts şi Riago s-au gândit că suntem în siguranţă...
şi au pornit pe urmele noastre.
Ne-am odihnit şi ne-am îngrijit rănile.
Mă înec!
- Vino! - Deja am făcut baie.
Apa e foarte bună.
- E prima oară când te bărbiereşti, Tim? - Da.
- Poate acum ar trebui să-ţi spunem Ryan. - Da.
Îi aşteptăm pe dl. Potts, pe sg. Gomez...
şi pe Căpitanul rebel, plecaţi în recunoaştere.
Ne temem că francezii s-au răzbunat pe sat.
Mă tot gândesc la Linda şi mă rog pentru siguranţa ei.
- Ce s-a întâmplat? - Parcă priveam o pasăre murind.
- Şi femeia? - Nu ştiu, Amos.
Dacă au spânzurat-o, deja era dată jos.
Pe lângă băieţii cu pălării frumoase, apaşii par nişte bieţi misionari.
Nu subestima niciodată valoarea educaţiei europene.
- Nici urmă de Charriba? - Nu-ţi face griji, Amos.
Trage de timp.
Vrea să lase în urmă poveşti despre tine...
care să fie spuse la focurile de tabără şi peste o mie de ani.
Ne vindecăm, redevenim o unitate.
Dârji, atenţi, dornici de luptă...
când s-a întâmplat exact ce nu-şi dorea maiorul.
Domnule, un dezertor!
O.W. Hadley a dezertat noaptea trecută, domnule.
A dispărut un cal şi s-a umblat la proviziile de mâncare şi muniţie.
D-Ie Potts, ia-I pe Riago şi daţi-i de urmă.
ÎI vreau înapoi.
Asta nu e treaba mea.
Nu m-am angajat să urmăresc soldaţi cărora le e dor de casă.
E al meu.
Bine, sergent, găseşte-I.
Îmi cer iertare, domnule...
dar ce-o să-i facă soldatului Hadley când o să-I prindă?
Ce?
Ar fi foarte bine dacă I-ar ucide.
Dar o s-o facă maiorul.
Nu, d-Ie Potts...
maiorul n-o să-I omoare.
După două zile, sg. Gomez s-a întors cu O.W. Hadley.
Pe drum, i-a găsit pe doamna doctor, nişte copii şi pe Linda.
Cu toţii fugiseră din sat.
Maiorul I-a judecat imediat pe O.W. Hadley pentru dezertare.
Vreau să ştiţi cu ce fel de oameni am umblat.
M-a găurit.
M-ar fi lăsat să mor...
dacă nu era femeia aia, care mi-a bandajat piciorul.
Nu sunt dezertor.
M-am dus în sat să curtez o domnişoară şi să-i salut pe ai ei.
Voiam să mă întorc.
Ştiţi că eu nu mă despart de fratele meu mai mare.
- Nu-i aşa, Arthur? - Aşa e.
N-o să-i laşi să-ţi împuşte fratele pentru dezertare, nu, Arthur?
O să faci ceva, nu?
Sergent, nu vreau să mă uit în sus la el.
D-Ie căpitan!
Mă cunoaşteţi.
Am mai plecat şi înainte.
Dar m-am întors întotdeauna, nu?
M-aţi biciuit şi o meritam.
Dar nu m-aţi ucis.
Doar n-o să mă lăsaţi în seama nordiştilor...
doar pentru că muream de dorul unei femei?
E tare drăgălaşă.
E drăguţă, politicoasă, o adevărată doamnă.
Mâncarea e pentru ai ei.
V-o amintiţi, d-Ie căpitan?
Dansam cu ea şi v-am prezentat-o. V-o amintiţi, nu?
Da.
Sg. Chillum, ştia toată lumea din tabără...
că satul a fost incendiat şi că oamenii au fugit?
Ştiam asta, d-Ie maior...
dar m-am gândit să aştept să se întoarcă.
- Locotenente l - Da, d-Ie.
Câtă mâncare şi muniţie au dispărut?
Cât să aibă trei oameni o săptămână.
Mai lasă regulamentul l
Oamenii din unitate şi-au riscat viaţa pentru aceste provizii.
Poate ai uitat, dar şi el şi-a riscat viaţa.
Soldat...
o să fii împuşcat.
Hadley I
Lasă-I în seama noastră. Mă ocup eu de el.
Nu te las să-I omori.
Ai fost soldat. Ştii ce spui?
Că dacă-I omori pe băiat, răzvrătirile nu se termină, ci abia încep.
Îmbătrâneşti, Ben.
Cândva, erai ca o stâncă, acum te fărâmiţezi precum creta.
Locotenente, alege plutonul de execuţie.
- Exclude-i pe confederaţi. - Am înţeles.
Am spus că vom sluji în unitatea asta şi aşa vom face!
Dar numai până când îl vom prinde pe apaş.
Apoi, d-Ie maior...
o să te omor.
Da, Ben?
Da.
Da, Amos.
Îi lăsaţi să mă omoare, d-Ie căpitan?
Sunt obligat, fiule.
Trebuia să-ţi aminteşti că eşti omul maiorului, nu al meu.
Îmi pare rău.
Asta e, băieţi...
hai să terminăm odată.
D-Ie maior, vă faceţi datoria...
dar fiţi blestemat şi binecuvântat fie Robert E. Lee.
Suntem o unitate dezbinată şi mă tem că ruptura e definitivă.
Şi unii dintre oamenii noştri sunt supăraţi pe maior.
Dar el poartă povara comenzii şi nu se cuvine să-I judec.
Nu fac parte dintre soldaţii tăi.
N-aş suporta să stau printre ei, în mijlocul urii.
- Pot să vin cu tine? - Nu ţi-e frică de tigru?
Tu eşti tigrul care bântuie munţii ăştia?
Nu mi-e teamă.
- E frumos aici. - Şi eu nu stric imaginea?
Nu.
S-a întâmplat un lucru oribil azi.
Cu toţii am murit un pic împreună cu el.
Dar poate că tu cel mai mult.
De ce ai venit cu mine?
Am văzut prea multe morţi...
şi voiam cu disperare să mă simt vie...
ca amândoi să ne simţim vii.
Te deranjează părerea pe care o au oamenii despre tine, nu?
Mă interesează cum o să lupte, nu ce părere au despre mine.
De ce e lupta asta atât de importantă?
Mai sunt şi alte lucruri pe lume.
Bărbaţii înţeleg luptele. Poate că au nevoie de ele.
Adevărul e că e uşor.
Îţi uiţi problemele, responsabilităţile...
laşi pe cineva să te hrănească, să-ţi spună ce să faci.
Dar tu cui dai socoteală?
Dacă ajungi la Durango, trebuie să te ascunzi, nu?
O să fie dificil, dar nu imposibil.
Te-ai gândit vreodată să trăieşti în Statele Unite?
Nu mă gândesc la aşa ceva.
Scoate-o l
Nu pot. A intrat prea adânc şi e prea aproape de arteră.
Trebuie să te ducă la doctorul din Durango.
Rămân cu restul unităţii.
Adu-mi whisky şi bandaje. Du-te!
Sergent, adu o targă pentru maior.
Trebuie să pleci.
Era şi timpul.
De fapt, ar trebui să renunţi la armată.
Ai fost prins în capcană, lângă râu, ca un locotenent fără experienţă.
Ai provocat moartea unui băiat şi ai dezbinat unitatea.
Cum explici faptul că ai trecut de linia gărzilor?
Ce faci? Îţi uşurezi conştiinţa în braţele unei femei?
O femeie cu o morală îndoielnică.
Ce naiba cauţi aici, Amos?
Sunt mulţi soldaţi francezi în Durango.
N-o să ne arătăm drapelul.
- Nu vorbesc limba lor. - Dar o înţelegi.
D-Ie maior.
E foarte aproape.
Dacă te gândeşti să tai piciorul, doctore, n-o face.
Mă îngrijorează doar pierderea de sânge.
Deşi în mare parte e alcool.
Ar trebui să poţi merge în şapte zile şi să călăreşti în 12.
O să merg în două zile şi o să călăresc în trei.
D-Ie Potts, tu şi sg. Gomez vă puteţi întoarce la unitate.
Pot ajunge şi singur la tabără.
Vă pot lua urma de acolo.
Nu ieşi pe străzi, Amos.
Nu prea ai faţă de mexican.
N-are rost.
Francezii sunt cu ochii pe mine.
Aşteaptă să fug, ca să-i conduc până la unitate.
Văd că prietenii noştri francezi aşteaptă.
Ai adus tequila?
Am cerut ceva de băut. Nu-mi ajunge nici de un scuipat.
Nu.
Sigur, e tot mai bine.
În curând, o să dansez.
Nu mă crezi?
O să-ţi arăt. Hai!
D-ră Covington, cred că am onoarea următorului cadril.
Aşteaptă şi o să vezi.
Armata asta nu dansează...
nu mărşăluieşte, nu luptă.
Decât pe ultimul câmp de luptă.
Ne alăturăm juariştilor la Guaymas.
Am venit să mă asigur că mai trăieşti.
Trăiesc.
Văd.
Ar trebui să fii atent.
Poliţia franceză e deja bănuitoare.
Stai l
Dacă e să scap de aici...
Războiul n-o să dureze o veşnicie.
Ba da, pentru tine.
Nu, războiul nu va dura o veşnicie.
"Treziţi-vă l Căci dimineaţa din cupa nopţii
"A aruncat piatra ce alungă stelele"
- Ce faci aici? - Am venit să te salvez.
Te-am căutat toată noaptea.
- De ce? - Ca să te omor cu mâna mea.
E logic.
S-a dus şi câinele de pază.
Mergem?
Beau, Ben. Ştiai asta?
Ăsta e secretul succesului meu. Beau.
Dar nu beau suficient.
Tu de ce nu bei, It. Tyreen?
N-ai îndoieli legate de propria persoană?
Deja am fost trei oameni, Amos.
E suficient pentru o viaţă întreagă.
- Imigrant irlandez... - Ofiţer american dezonorat.
Şi confederat renegat.
- Nu-mi place nici unul dintre ei. - Ce coincidenţă!
Lasă-mă în pace!
Am ordine potrivite cu caracterul tău.
Trebuie să te scot prin spate.
- Termină! - Patrula! Plecăm acum.
Lăsaţi-mă în pace!
Companie!
Sergent Gomez.
D-Ie maior.
Foc l
Lt. Graham va ajunge general înainte să facă 30 de ani.
Revino-ţi!
- Haide! - Ben, lasă-mă în pace l
De ce nu?
Oricum, nu merită să te omor.
Până când apaşul nu va fi găsit sau ucis.
30 ianuarie. Credeam că am pierdut trei oameni în Durango...
dar doi s-au întors de dimineaţă şi am redevenit o unitate.
- Lt. Graham l - Da, domnule.
Când am plecat, ţi-am dat un ordin. Nu I-ai îndeplinit.
Nu, domnule. Mi-aţi predat comanda.
De atunci, eu am dat ordine.
Aşa e. la un trabuc!
La drum, locotenente l
Fugeam de francezi şi îi urmăream pe apaşi...
dar timpul se scurgea.
Patrulele franceze erau tot mai dese, iar noi nu ne apropiam de Sierra Charriba.
- Când? - Acum patru sau cinci ore.
Charriba spune că trebuie să te împaci cu zeul tău creştin...
pentru că i te vei alătura.
Cred că I-am rănit pe bătrân la râu mai grav decât bănuiam.
Acum, trebuie să termine războiul.
Până acum, a mers în cerc spre vest.
Într-o săptămână sau două ne va ataca într-un canion...
sau în mijlocul râului, noaptea sau în zori.
Când n-o să mai luptăm cu indianul doar cum vrea el?
Acum.
De acum, ne băgăm coada între picioare şi fugim acasă...
- direct spre Rio Grande. - ÎI laşi pe Charriba să scape?
Să spunem că-i ofer şanse egale.
Dar trebuie să fim convingători.
O luăm la dreapta, apoi pornim spre râu. Trebuie să pară că plecăm.
Altfel, o să ne aştepte acolo, cum face şi acum.
- Cum o să ştim dacă merge? - O să vedem atunci.
Încălecaţi şi porniţi la drum!
- Dă-I jos, Sam l - Daţi-I dumneavoastră.
Cred că merită asta.
23 martie. Azi am aflat că Riago a fost un soldat adevărat.
Regret că am fost bănuitor şi sunt sigur că şi maiorul regretă.
18 aprilie. Am fugit de apaşi şi de francezi...
apoi am mers în cerc şi am pornit spre râu şi spre casă.
Oamenii erau furioşi, dornici să continue urmărirea.
Deodată, ne-am dat seama că nu fugim de nimic.
Goneam către sfârşitul urmăririi.
Râul e la mai puţin de 1,5 km.
E ultima noastră şansă.
E un loc la fel de bun ca oricare altul, pentru planul dv.
Sergent, dacă pui gărzile suficient de departe...
apaşii le-ar putea lăsa în pace.
Dar, orice s-ar întâmpla, nu trageţi decât dacă sunteţi atacaţi.
Nu uitaţi ordinele şi păstraţi-vă speranţa.
Baftă, d-Ie Potts l
Pe cine o să trimiteţi împotriva mea?
Foc l
Ce mic pare l
A fost destul de mare, fiule.
Acum...
sau după ce trecem râul, în Texas?
Acum e foarte bine, Ben.
Dacă vreţi o luptă, am eu una pentru voi.
Veniţi să vedeţi i
Uitaserăm de francezi, dar ei nu uitaseră de noi.
Unde putem traversa râul către Texas?
Alt vad mai e la jumătate de zi de mers.
Ordonă-Ie să încalece, locotenente, mergem acasă.
- Sergent Gomez! - Domnule?
- Încălecaţi, plecăm! - Da, domnule.
Felicitări!
Se pare că ai găsit, în sfârşit, un război adevărat.
- Sergent Gomez. - Domnule?
Descalecă şi amplasează oamenii...
pregătiţi-vă de un atac frontal al cavaleriei.
N-o să atace, d-Ie maior. De ce ar face-o?
Dacă rămân pe poziţii, ne ţin aici până primesc întăriri.
- Trebuie să-i atacăm noi. - Când o să fiu pregătit.
- Lt. Graham. - Domnule?
- Pregăteşte artileria. - Am înţeles.
- Am pregătit-o. - Simon.
Scoate muniţia...
o să atacăm mândria Europei.
Da, domnule.
- Ben? - Am nevoie de cinci călăreţi.
O să lovesc pe flanc, după ce respingi atacul.
- De acord. - De acord.
Locotenente, flutură drapelul.
- Stegar! - Domnule?
Scoate drapelul.
- Sg. Chillum. - Domnule!
Pregăteşte fitilul pentru 450 de metri. Înălţime 20...
- Mai bine 28 de grade. - Suntem gata.
Dă-i drumul, locotenente l
1,5 km, poate mai puţin.
O să vină.
- Sergent Gomez. - Domnule?
- Când auzi goarna, tragi. - Am înţeles.
Companie, la atac l
Dacă trage vreunul înainte de semnal...
jur că îl omor!
La semnalul meu, atacă doar cavaleria.
Încălecaţi!
Amplasaţi trăgătorii la poalele dealului.
Vine al doilea val, Ben. Suntem pregătiţi.
Adunaţi-vă în jurul meu!
Ne vedem în Texas!
Fii sigur de asta. Gornist l
Dundee!
Toţi oamenii sunt prezenţi, domnule.
Ce ordonaţi?
Să pornească la drum, în coloane de câte doi.
Coloane de câte doi.
- Soldat Ryan! - Domnule.
- Cântă o melodie, fiule. - Da, domnule.
Înainte marş!
19 aprilie 1865.
După o scurtă, dar dură luptă cu trupele franceze neregulate...
am traversat Rio Grande şi am reintrat în Statele Unite.
MAIORUL DUNDEE
Versiunea Lungă